Šest joysticků s cenou pod 1500 korun v testu
Seznam kapitol
Jestli jste někdy koketovali se simulátory – ať už leteckými, nebo s těmi v současnosti populárnějšími vesmírnými – asi už víte, že bez joysticku to není ono. Ostatně ani v letadlech po více než sto letech nevymysleli nic lepšího. Ale pokud jej pořízujete jen kvůli pár hrám, nemusíte za něj pro začátek hned utrácet několik tisíc...
Asi tak před dvaceti roky vyšla v jednom herním časopise velká recenze cenově dostupných joysticků. Už si nepamatuji, jestli tam těch pák bylo pět, deset nebo patnáct, ale jasně vzpomínám, jak byly rozdělené do jednotlivých kategorií do 500, do 1000 a nad 1000 korun. Každé páce recenzent věnoval pár řádků, v rámci kterých ji srovnal s jinými. To bylo před dvaceti roky a od té doby nic. Až… :-).
Standardní joystick, standardní recenzent?
Dvojrecenze, jejíž první díl právě čtete, se zaobírá pákami do necelých dvou tisíc. Krom ceny byla jedinou další podmínkou přítomnost všech důležitých ovládacích prvků, kterými vedle samotného kniplu je ještě plynová páka (posuvník) možnost ovládat směrové kormidlo (obvykle řešeno tzv. twistem) a přítomnost pozičního kloboučku. V běžné české distribuci jsem tak vybral jedenáct kousků, které mě zaujaly a k nim si ještě můžete přidat dříve hlouběji recenzovaný Thrustmaster T.16000. Právě T.16000 považuji za etalon kvality v dané kategorii, budu se tedy k němu často vracet a ostatní s ním srovnávat. Pokud máte chuť, bylo by dobré si tuto recenzi oživit a rychle ji prolétnout. Měření, nebo v tomto případě testování probíhalo na simulátoru IL-2: BoX, který v současnosti nejlépe umožňuje rozlišit jemné reakce letadla na vstupy z joysticku. V rámci testování vždy proběhlo několik soubojů, přistání a vzlet. Každý joystick jsem měl v ruce přibližně 30–45 minut čistého času.
![Thrustmaster T.16000M](https://storage.googleapis.com/pctuning-cz/media/images/92glpcmtqpnromc60d98c16e1162122013698.jpg)
Standard HW i měření bychom měli definovaný a teď ještě standardizovat recenzenta: Jsem vysoký, inteligentní, krásný, štíhlý a krásný. Zdůraznění této vlastnosti je samozřejmě zcela na místě, protože průměrný pilot Focke-Wulfu je přibližně dvakrát krásnější než pilot Spitfiru a až sedmkrát krásnější než piloti sovětských Jakovlevů. Vůbec nejkrásnější jsou ale piloti italských strojů Macchi. Jenže ti nemají smysl für den Krieg, takže nemá smysl se jimi moc zabývat. Abych to shrnul, recenzent je kluk jako cumel! No a pro tenhle cumel je u joysticků nejdůležitější vlastností ergonomie a výdrž. Časem jsem se dopracoval k celkem logickému zjištění, že efektní design s blikátky je naprosto k ničemu a často spíše na škodu. Že tlačítek reálně potřebujete jen několik a tak jako tak budete létat s rukama po klávesnici. Lépe tlačítko nemít vůbec, než ho umístit na tak protivné místo, jako se to povedlo u malíčkové bestie na již nevyráběném Logitechu G940. Berou mě mdloby, když vidím klobouček odsunutý mimo ruku proto, aby se někam vecpala krytka tlačítka číslo 17. Ostatně osm tlačítek musí stačit každému… stejně jako 640 kB paměti :).
Pár slov k životnosti:
Jak se postupně zvyšují vaše nároky na preciznost, mohou se zvyšovat i nároky na životnost. Zatímco jeden pilot řekne: „Podívej, v jak dobrém stavu moje páka je!“, tak druhý odpoví: „Kristova noho, s tímhle jako vážně létáš?!“
Na joysticích snímáme informace v zásadě třemi způsoby. Tlačítka jsou jasná, tam bývají vždy jednoduché mikrospínače, ale polohu os zachytáváme buď levnějším způsobem pomocí „odporových“ kontaktních potenciometrů, nebo pomocí „magnetických“ bezkontaktních Hallových senzorů. Hallovy senzory jsou dražší (maloobchodní cena v Číně včetně dopravy asi 15,- Kč za kus), ale mají jednu zásadní výhodu: S přibývajícími roky nijak významně nedegradují, zatímco u každého potenciometru je jen otázka času, než se opotřebí do takové míry, že jeho snímání začne být nepřesné, Hally jsou skoro nesmrtelné. Jasně, průmyslové potenciometry třeba i za stovky Kč vydrží těch cyklů řádově více, jenže to, co se nachází v našich pákách, rozhodně nejsou drahé průmyslové potenciometry. Dražší joysticky tak dnes dostávají Hallovy senzory alespoň na hlavní osy X a Y, kde je zátěž nejvyšší. Krom senzoriky joysticky trpí i mechanicky. Nejčastějším problémem je vznik vůlí okolo středové polohy, nebo vydávání pazvuků z vnitřních částí. Méně často pak dojde k prasknutí nějaké pružiny, zcela výjimečně může odejít motorek zpětné vazby, ale s tím jsem se setkal za posledních dvacet let jen jednou. Kdy tedy můžeme hodnotit joystick jako odolný? Na tuto otázku odpověď samozřejmě neznám, protože je stejně individuální jako hodnocení aktuálního stavu. U jednotlivých kousků, které se ale vyskytují v mém okolí, zkusím na téma životnost připojit nějakou poznámku (to se týká výhradně pák soustředěných do druhého dílu této recenze).
Takže připraveni? Jdeme na to :).