Úvaha: Devět manažerských lekcí Steva Jobse | Kapitola 8
Seznam kapitol
Po smrti Steva Jobse se objevila kopa článků o tom, co znamenal, co udělal, jaký byl. Zajímavější jsou ale články s osobními zkušenostmi těch, kteří s ním pracovali, a o zásadách, které jim vštěpoval. Jeden z nejlepších textů je od Sachina Argawala: Osm manažerských lekcí, které jsem získal, když jsem pracoval pro Steva Jobse.
![Úvaha: Devět manažerských lekcí Steva Jobse](https://storage.googleapis.com/pctuning-cz/media/images/awu18ctgu7gz21160cde90c406d2821493209.jpg)
Vyvažování osobního a profesního života je docela komplikovaná věc, protože s příchodem každé uzávěrky potřebujete nutně dočasně zrychlit. Nemluvím o standardním vykořisťování normálních lidí, stojících za hospodářskými úspěchy Číny a podobných zemí (krásným příkladem je Huaxi, „nejbohatší vesnice planety“, kde máte nárok na lékaře, bydlení i auto zdarma, ale musíte dělat sedm dní v týdnu a nesmíte vesnici opustit, jinak o všechno přijdete).
Mluvím o normálním dokončování projektů, kde se ukáže, že ve zbývajících 5 % času je třeba dořešit zbývajících 20 % problémů. Stres působící na zaměstnance se obvykle zvyšuje, což vede k paradoxnímu efektu, kdy si někteří zaměstnanci přicházejí říct o zvýšení platu nikoliv po úspěšném dokončení produktu, ale naopak ve chvíli, kdy jsou všichni pod mezním tlakem (což není dobré).
Osobní život s příchody deadlines rozhodně trpí – a to i když zaměstnanci pracovat přesčas chtějí a dobrovolně překračují zákonná maxima. Jejich rodiny to ale nesou obvykle špatně, proto se doporučuje nepřetahovat u dokončování nějaké tři měsíce před návratem k normálnímu režimu. Pokud začnete přetahovat toto období dlouhodobě, výkon a kvalita začne klesat a dostavuje se vyhoření (burnout). Vyhoření je velmi špatná věc, která zbaví zaměstnance chuti pracovat a vede ho k myšlence, že prodej korálků na Madeiře nebo pasení ovcí na salaši může být kariérně také velmi zajímavé a hlavně duchovně obrozující.
![Úvaha: Devět manažerských lekcí Steva Jobse](https://storage.googleapis.com/pctuning-cz/media/images/vsnotaayjajg88j60cde90cd0bfc736603406.jpg)
Někteří vykutálení šéfové používají burnout úmyslně – prostě se pokusí vymačkat z pracovníků maximum, nechají je vyhořet a počkají si, až odejdou sami, čímž se něco ušetří za odstupné. V oblasti technologií to není příliš inteligentní strategie, protože přicházíte o znalosti a zkušenosti. Kočovným profesionálním manažerům to ale nevadí, protože po „úspěchu“ spojeném se zničením týmu mění místo dříve, než se na to přijde, a putují na jiný, výnosnější post. Navíc se vychází z toho, že je jedno, jak moc jsou zaměstnanci nespokojení, protože pokud udržíte reputaci firmy vysoko, najdete jiné nadšence, kteří je nahradí a nechají se ždímat.
Faktem zůstává, že manažerů, kteří se chovají tak, aby firma fungovala i po jejich odchodu, je poměrně málo – a v tomto směru musím Steva Jobse jednoznačně ocenit. Určitě není jednoduché čelit přicházející smrti – a přesto se zabývat tím, co vaše firma bude dělat za čtyři roky!
U nové generace zaměstnanců („generace Y“) se tak nějak počítá s vysokou migrací, takže na ně není třeba brát ohled. Už jsem ale taky narazil na idiota, který prohlásil, že neplacené přesčasy jsou pro zaměstnance přínosné, protože mají menší možnost utratit peníze a tím vlastně šetří.
Nepřiznaným faktem je rovněž to, že firmy často při výběrovém procesu tiše vyřazují mladé holky, protože se management bojí, že otěhotní a že jim budou muset držet místo. To samé se týká pracovníků chronicky nemocných, pracovníků, kteří se starají o velké rodiny a tak dále a tak dále. Takové věci se prostě dějí. Máte-li vedoucí, kteří berou v potaz, že prostě musíte občas odejít a kvůli rodině dělat to nebo ono, vycházejí vám vstříc, dovolí vám občasnou práci z domova a podobně, tak si jich važte!
![Úvaha: Devět manažerských lekcí Steva Jobse](https://storage.googleapis.com/pctuning-cz/media/images/uvp2xyp8mu37tdz60cde90d7ea03351930870.jpg)